Er du vanvittig?
Kurt?
Hej, Sten.
Pensionatets værtinde sagde, at du var her.
Hun sagde, du altid er her. At du har været her hver dag i månedsvis.
Lige siden...
De siger, min far må have kørt for stærkt.
At han mistede kontrollen, kørte af vejen og døde på stedet.
Jeg kan ikke tro på det.
Bilnøglen lå i bunden af bilen. Hvordan er det gået til?
Bilnøgler ryger ikke ud af tændinger. Ikke engang efter et sammenstød.
Bilnøglen skal drejes over fire positioner.
Så låses den, når bilen startes. Hvordan falder den ned i bunden?
Ambulancepersonalet trak den vel ud.
Så siger vi det. Men de sagde, han havde kørt for stærkt.
Du kendte Gustaf. Han var gammel og kørte som en gammel mand.
Min far kørte som en gammel mand allerede som ung.
Kom nu, Kurt. Du kan vel se på rapporten?
For min skyld. Jeg ved, at du...
Jeg beklager, Sten. Jeg kan ikke hjælpe dig.
Ikke længere.
Hvordan smagte det?
Det var virkelig lækkert. Tak.
- Hvad er der galt, Kurt? - Jeg var langt væk.
Du tænker på ham, der var her i sidste uge?
Du har grublet lige siden.
Hvem var han?
En gammel ven... advokat.
Hans far døde i en bilulykke.
Og?
Der var en del, der ikke stemte. Han bad mig se på det. Anna!
Jeg troede, du ville holde op. Du havde jo bestemt dig.
Det har jeg...
Vi ser i morgen.
Tag tilbage, Kurt. Du hjælper ingen, før du har fået styr på det her.
- Jeg ved ikke, om jeg er klar. - Tag nu bare af sted.
Så er du sød.
Det er Sten Torstenssons mobil.
Læg en besked, så venderjeg tilbage, så hurtigt jeg kan.
Det er Kurt. Wallander. Jeg er tilbage.
Jeg er i Ystad. Jeg skal hen på stationen -
- og hvis jeg hører noget om din far, tager jeg kontakt til dig.
Okay...
Hvor skal du hen med kassen, Thomas?
- Tak skal I have. - Undskyld.
Kurt?
- Har du det godt, Kurt? - Lisa...
Hvad laver du her? Du skulle jo være væk i ugevis.
Jeg må tale med, jeg har...
Vil du ind?
Hvem er den kvinde? Jeg kan genkende hende.
Det er Helen Dunér. Sten Torstenssons sekretær.
Sten er desværre død, Kurt.
Nej... Gustaf er død. Stens far.
Gustaf omkom i en bilulykke. Sten hængte sig i går aftes.
Fru Dunér fandt liget i morges.
Kurt Wallander!
Han sagde, du var hans sidste håb. Hvor var du?
Gustaf Torstenssons bil?
- Så den sådan ud, da den kom ind? - Ja.
Hallo?
Det kom for nogle uger siden. Jeg bad Sten kontakte politiet.
"I vil alle dø, og hvem vil tjene på det?"
"I er værdiløse."
Sten sagde, det nok kom fra en gammel klient.
Han ville smide det ud, men jeg beholdt det. Det føltes uafsluttet.
Og nu dette... Far og søn.
- Hvor var det, Sten? - På kontoret.
Det forstår jeg heller ikke.
At han kunne gøre det, når han vidste, jeg ville finde ham.
- Du burde vise politiet det her. - Jeg viser dig det, Kurt.
Du kan ikke forsvinde igen.
Okay. Lad mig tjekke, at jeg har forstået det.
Du så Torstenssons bil og tror ikke, nøglen faldt ud under ulykken.
Da du åbnede bagagerummet, fandt du en trebenet køkkenstol.
Så fandt du det sidste ben ved ulykkesstedet. Hvilket så betyder...
Sig til, hvis jeg går for vidt.
At nogen har lagt stolen i bagagerummet efter ulykken -
- uden at bemærke, benet var gået af?
Så biluheldet var arrangeret?
Nogen brækkede gamle Torstenssons hals -
- og skubbede bilen ned ad bakken med ham i den?
Og lagde en køkkenstol i bagagerummet?
Som han vel skulle sidde på, fordi mord er ret udmattende.
- Magnus! - Det var min sag. Alt passer.
Hvad med sønnen? Sten? Er vi gået glip af noget der?
Det kan betyde hvad som helst.
Det er lidt langt ude, Kurt.
Vi må tales ved i morgen, Kurt. Så kan vi se på det her igen.
Der er sikkert noget om det, du siger.
Det er godt at se dig, Kurt.
Har du det godt?
Sten Torstensson...
Strubehoved og luftrør er knust. Han bør have kvæleskader, men se...
Tungebenet sidder her. Jeg fik det skåret ud.
Det var brækket fem steder.
Sten hang fra en bjælke og bør være faldet lige ned.
Det ville have trukket nakkehvirvler af led og dræbt ham.
Men et skadet tungeben. Det tyder på et slag.
Det var almindeligt blandt slagsbrødre før i tiden.
Et slag mod halsen kan knuse luftrøret og føre til kvælning.
Det ses i kampsport i dag.
Det giver mening, hvis Sten kastede sig frem, før han faldt.
Jeg ville bare høre din mening.
- Hvordan døde den gamle mand? - Gustaf? Brækket hals.
- Med selen på? - Det kan ske.
Det sagde jeg også til Sten.
- Hvor er Gustafs lig? - Det bliver vist en lang nat.
- Hallo? - Kurt? Det er Nyberg.
Gustaf Torstenssons tungeben er brækket fire steder.
Okay. Tak, Sven.
- Vi ses i morgen. - Ja, i morgen tidlig.
Du havde ikke ret til at kræve en ny obduktion af Gustaf Torstensson.
Jeg forstår det ikke. Du dukker op af ingenting uden varsel.
Det var Magnus' sag. Du kan ikke gøre sådan her.
Sten besøgte mig. Han anede uråd, og jeg afviste at hjælpe.
Jeg føler, at jeg bør forsøge at råde bod på det.
Fint nok, Kurt. Men hvordan har du det? Kan du klare det?
Du sveder. Alle så, hvordan du rystede i går.
Du valgte at sygemelde dig. Du kan ikke bare komme og overtage alt.
Du bør få en lægeundersøgelse.
Jeg prøver ikke at overtage, jeg vil bare...
Hjælpe.
- Jeg har det fint. - Har du?
Så siger vi det.
Hvis du vil arbejde, må du bære den her.
Du kender reglementet.
At bære våben og være klar til at bruge det er en del af politiarbejde.
Tag dit gamle kontor. Magnus underretter dig om en time.
Fortæl Kurt hvad du ved, Magnus.
Gustaf Torstensson havde været på Farnholms slot inden ulykken.
Vi antager, at han kørte hjem.
- Farnholms slot, Alfred Harderberg. - Filantropen.
Ifølge fru Dunér syslede Torstensson advokatkontor -
- næsten udelukkende med Harderbergs forretninger.
Du har vel talt med ham, Magnus?
Vi talte sammen i fem minutter i telefonen. Han var i Afrika.
Han har en flok projekter der for Harderbergstiftelsen.
Sygehuse og skoler. Store sager. Han er stenrig.
Kan jeg tale med ham?
Jeg vil gerne tale med ham.
- Kurt Wallander! - Ekman...
Anders Ekman. Malmø politi?
Hvad... er du i tjeneste?
Jeg spørger, for jeg hørte, du var holdt op.
- Hvor har du hørt det? - Jeg holder kontakt med et par.
- Arbejder du her? - Assisterende sikkerhedsvagt.
Jeg åbner og lukker porten. Det giver godt.
Harderberg er en god chef. Flink fyr.
Du fik en dårlig behandling.
Det er længe siden. Man må videre. Jeg har det fint.
Godt. Jeg har et møde.
Det handler om ulykken med Harderbergs advokat, ikke?
- Hop ind, så åbner jeg for dig. - Okay. Tak.
Jeg skal møde hr. Harderberg.
Kurt Wallander? Jeg er Alfred Harderberg. Kom ind.
- Jeg troede, der ville være... - Tjenestefolk?
Jeg er ikke så fornem, at jeg ikke kan åbne døren.
Det er forfærdeligt det med Gustaf og Sten.
Alle her er lidt chokerede. Hvis der er noget, vi kan gøre...
Myrdet?
Dødsfaldene er nok ikke så simple, som vi først troede.
Det lyder som politisprog for mord.
Hvorfor? Har I nogen teorier?
Det er derfor, jeg er her. Vi må danne os et billede af dem.
Kan du fortælle, hvad du og Gustaf lavede den dag?
Han afleverede nogle papirer.
De skulle have min underskrift.
Kan du huske, hvornår han kørte? Vi vil have et tidsbillede.
Det står nok i rapporten. Du skal få den.
Hvad slags arbejde lavede Gustaf for dig?
Juridisk rådgivning, svensk skat, import- og eksportlicenser...
Han arbejdede meget med stiftelsen.
Gustaf og Sten efterlader et stort personligt og arbejdsmæssigt tomrum.
Vi har fundet et postkort i Stens skrivebord.
Vi er ikke sikre, men vi tror, det er en slags trussel.
Siger det dig noget som helst?
Anmeldte du det ikke?
Jeg får lignende dødstrusler hele tiden.
- Hvornår fik du det her? - For et par dage siden.
Men det her er åbenbart vigtigere, end jeg troede.
- Jeg må have det her og konvolutten. - Selvfølgelig.
Bed dine folk være på vagt indtil vi har styr på det.
Tak for at jeg måtte forstyrre, hr. Harderberg.
- Er det billeder fra stiftelsen? - Ja, jeg er heldig at være svinerig.
Jeg kommer fra en velhavende familie og tog det for givet.
Det gør folk som mig, hvad de end siger.
Og så var jeg i Afrika for et par år siden.
Fattigheden og stanken var ufattelig. Men værdigheden fik ram på mig.
Folk, der lever i lort, smiler til en. Børnene smiler.
To måneder senere ville de være døde.
Jeg ville forhindre det.
Har du børn?
- Jeg har en datter. - Jeg fik aldrig nogen.
Nogle gange tænker jeg på hvorfor. Jeg har jo alt andet.
Så jeg har vel nogle selviske motiver til at gøre det her.
- Hvad mener du? - Det er mine børn. Min familie.
- Det er let at være hånlig. - Jeg hånede dig ikke.
Ring, hvis der er mere. Jeg bliver her et stykke tid.
Det skal jeg nok. Tak. Pas på dig selv.
- Er alt i orden? - Ja tak.
- Det var rart at se dig. - I lige måde.
- Måske kan vi tage en drink en dag? - Ja, lad os gøre det.
Tak.
Torstensson og Harderberg. Samme kort, samme håndskrift.
Sandsynligvis sendt af morderen.
Er det rigtige dødstrusler?
"I vil alle dø". Det lyder ret tydeligt.
"Hvem vil tjene på det?" Er det hævn for noget?
Det forbinder tilsyneladende Torstensson og Harderberg.
Det kan handle om deres forretninger. Hvad var dit indtryk?
- Jeg troede på ham. - Troede på ham?
Jeg troede på det, han sagde om Afrika. Om det, han laver.
Han virkede oprevet over dødsfaldene, og Ekman stolede på ham.
Anders Ekman. Tidligere politimand, der arbejder som vagt for Harderberg.
- Hvor kender jeg navnet fra? - Han blev afskediget fra Malmö.
Han dræbte en teenagepige, da han kørte for hurtigt i civil bil.
- Han fik halvandet år. - Han blev smidt ud.
Ja, han kørte uden blink. Pigen havde ikke en chance.
Det kunne være sket for os alle.
- Skal kriminalteknisk have kortene? - Jeg tager dem til laboratoriet.
Vi må finde ud af mere om, hvad Torstensson lavede for Harderberg.
- Har du det godt, Kurt? - Ja. Det er bare lidt...
Jeg skal have lidt frisk luft. Her er lidt indelukket.
Wallander. Jeg fik lidt udskrifter, som du skulle have.
Ankomster og afrejser fra slottet.
- Hvad laver du her? - Jeg ville levere dem personligt.
- Fulgte du efter mig? - Ja. Jeg var en god betjent.
Jeg tænkte, vi kunne tage den drink. Jeg har fri et stykke tid.
Jeg har travlt med...
Kristina Vanska. Hun ville være fyldt 28 år nu.
Jeg tænker på hende hver dag.
Det tog et år, før jeg kunne sidde i en bil. Jeg var ødelagt.
Så fik sprutten mig. Konen blev vred.
Børnene gav op. Det var ikke kønt.
Hvordan kom du tilbage?
Jeg var vel for fej til at dø.
Kurt... Du var heldig.
Du dræbte en morder. Han havde en pistol rettet mod dig.
Jeg dræbte en uskyldig teenagepige.
Jeg må betale resten af livet.
Det behøver du ikke.
Det her er hverdagsting. Hvem der kører ind og ud fra slottet.
Postbiler, vasketøj...
- Jeg lader dig beholde det? - Ja tak.
Det er Linda. Indtal en besked, så ringer jeg tilbage.
Hej, det er mig... din far, hvis du har glemt det.
Jeg er her. Jeg er tilbage i Ystad.
Jeg håber, du har det fint.
Angående postkortene. Vi ved ikke, hvor billedet er taget.
Vi kan heller ikke spore papiret.
Men konvolutten, som vi fik af fru Dunér, har et relieftryk.
"Hotel Eider Duck". Det er et hotel ved Jönköping ved søen Vättern.
Det blev sendt fra hotellet den 8. juli.
Der er ingen, der svarer, men jeg fortsætter med at ringe.
Jeg kender stedet. Jeg kom der med min far.
Kom ind. Denne vej.
Sikke en dejlig dag i dag.
Hans?
Jeg henter hovedbogen.
Der har vi den...
- I Juli, sagde du? - Ja, det stemmer.
Her har vi det.
Hr. og fru Timglas. Et pensionistspar fra Tyskland.
Var der andre?
Kun ham. Jörgen Nordfeldt.
- Er der en adresse? - Vi smed dem ud, da vi lukkede.
- Jeg kan huske ham. Sent i 40'erne. - Tidligt i 50'erne.
Er der andet, du husker om ham?
- Der var en ung dame. - Hr. Nordfeldt drak for meget.
Der kom en ung kvinde og besøgte ham.
De havde et langt og højlydt skænderi i spisestuen.
- De råbte. - Hvem var hun?
Hun hed også Nordfeldt. Elin, tror jeg.
Jeg bestilte hende en taxi til lufthavnen.
Var det hans kone eller datter?
Hun var for ung til at være hans kone.
Sig ikke det. 50 er ingen alder i dag.
Tusind tak for hjælpen. Det var venligt af jer.
Jeg kender faktisk det her sted.
Jeg plejede at komme her, da jeg var lille. Med min far.
Vi ved, hvem du er. Kurt Wallander. Povel Wallanders dreng.
Du elskede dyrene.
Dyrene, ja.
Det er sandt. Her var fyldt med dyr.
Min mand var dygtig til at udstoppe dyr.
Indtil hans øjne blev for gamle. Og hans fingre.
Hvad skete der med dyrene?
Vi måtte smide dem ud. De rådnede som alt andet.
Lever din far endnu?
Han er... Ja.
- Hils ham fra os. - Det skal jeg nok.
Jeg har navne, Magnus.
Jörgen og Elin Nordfeldt. Se, hvad du kan finde.
Hej, far.
Linda?
- Jeg forstår det ikke? - Jeg kommer her hver anden uge.
- Det ville du vide, hvis du... - Jeg prøvede at ringe til dig.
Jeg var optaget.
Det er en familiesammenkomst. Familiesammenkomst.
Undskyld, far.
Jeg har været... bortrejst.
På ferie? Alle tager på ferie nu om dage.
Nej, jeg har...
Jeg kører nu, farfar.
Farfar, jeg kører nu. I har meget at indhente.
- Tag ikke af sted nu. - Jeg må tilbage.
Gå ikke. Togene er farlige.
- Det er i orden. - De kører galt.
- Jeg klarer mig. - Du kan gå.
Rejs ikke, min smukke pige. Jeg har penge i lommen.
- Lommepenge. - Nej, nej!
Bare rolig. Det skal nok gå.
Det skal nok gå.
Lad hende nu tage af sted, far.
Åh gud...
Undskyld. Åh gud nej.
- Hent en sygeplejerske, far. - Sygeplejerske.
Er her en sygeplejerske?!
Det er i orden.
Nu skal vi se, hr. Wallander. Tag fat i min arm.
Jeg holder dig. Sådan ja.
Tak.
Jeg prøvede at få fat i dig, far. Adskillige gange.
Hvordan kunne du bare efterlade os alle?
Vi er din familie.
Vi kunne have hjulpet dig.
- Du forsvinder altid. - Lad nu være, Linda.
Det er, som om vi befinder os i udkanten af dit liv.
Det er ikke sandt, Linda.
Jeg dræbte et menneske. Jeg kunne ikke håndtere det.
Jeg trængte til stilhed, albuerum. Jeg ved det ikke.
Hvorfor er du kommet tilbage nu?
Hvorfor, far?
En mand bad mig om hjælp. Jeg afviste ham, og nu er han død.
Hvad skal jeg gøre, far? Hvad skal vi gøre?
Vil det hjælpe, hvis jeg dør?
Jeg er virkelig ked af det.
- Det er taxien. - Bliv lidt længere.
- Togbilletten er booket. - Vær nu sød, Linda.
Jeg ved ikke, hvad jeg leder efter.
Noget, der forbinder Jörgen Nordfeldt til firmaet.
Han er måske en utilfreds tidligere klient.
Det tror jeg næppe. Det er ikke sådan et foretagende.
Det handler mere om told, last og shippingregler.
Og stiftelsen? Tog firmaet sig af den?
Det var Gustafs afdeling. Han klarede det hjemmefra.
- Hjemmefra? Hvorfor? - Det ved jeg ikke. Sådan var det.
- Arbejdede Sten her den aften? - Ja, han var her alene.
- Kan han have lukket en ind? - Selvfølgelig.
Ved du, hvad han arbejdede med?
Han hjalp Gustaf med stiftelsesarbejdet.
- Kan han have siddet her med det? - Det kan han vel.
Gustaf var træt. Hr. Harderberg er sød, men en hård arbejdsgiver.
- Og Gustaf boede alene? - Hans kone døde for flere år siden.
Hvem passer huset? Har du en nøgle?
Han arbejdede her nede. Altid alene.
- Her. - Tak.
Jeg beklager. Det var kun Gustaf, der havde en nøgle.
- Er der et vindue? - Vi befinder os under jorden.
Ingen anden havde en nøgle?
Sten gav mig Gustafs bilnøgle.
Hvis de er ægte, er de en formue værd. Hvorfor gemme dem her?
- Kendte du til dem? - Jeg anede det ikke.
Var Gustaf rig? Havde familien penge?
Ikke så vidt jeg ved.
Der hænger mange penge.
Der er ingenting her.
Jeg ved, at han havde stiftelsens papirer her.
- Hvad er det her? - Det ved jeg ikke.
- Havde ingen anden nøgle hertil? - Måske Sten. Men kun Sten.
Det ligner en picnickurv fra fremtiden.
Stregkoden kan indeholde produktinformation.
Et momsregistreringsnummer kan findes i en produktdatabase i EU.
Giv mig en mobil.
Tak skal du have.
Du sagde, der var flere ikoner, end Gustaf kunne have haft råd til.
Gustaf havde en nøgle, og Sten havde måske en.
Så Sten kan have taget papirerne? Eller Gustaf selv.
Hvordan hænger det sammen med Jörgen Nordfeldt?
Her er der et, der passer.
"Antvardan plastik- og kompositfabrik i Östersund."
"Leverandør af støbt plastik."
"Varmebestandig støbt plast. Firmainformation. Personale."
"Liste over ansatte."
Se der. "Jörgen Nordfeldt."
- Leder i ekspeditionsafdelingen. - Det er ham.
Kommissær Höglund fra Ystad politi -
- må jeg tale med jeres personaleafdeling, tak?
Jörgen Nordfeldt fra ekspeditionen. Vi vil vide...
Jeg forstår.
Har I et billede af ham? Godt.
Send billedet til hotellet, så snart vi får det.
Mail det til mig hurtigst muligt.
Han forsvandt i starten af måneden. Ingen ved, hvor han er.
De har tusinder af den slags kasser på hjemmesiden.
Skal du endelig have en ny lever, Kurt?
I ved vel, hvad det er? Det er en taske til organtransport.
- Jeg kender ham ikke. Navnet? - Jörgen Nordfeldt.
- Og I tror, han sendte kortene? - Ja, men han er forsvundet.
Værsgo at sidde.
Vil du have en øl?
Det er fristende, men nej tak.
- Hvad arbejder han som? - Leder på en plastikfabrik.
- Det er alvorligt, ikke? - To er døde, du fik et kort.
Hvad mere ved du om ham?
Intet. Vi prøver at spore en niece. Elin. Hun er læge.
Kan du se, om de har arbejdet for stiftelsen for nylig?
Torstenssons havde en database over frivillige.
- Torstensson havde papirerne hjemme. - Det ved jeg.
De er væk. Hans kontor var helt ryddet.
Der er ingen papirer, ingen database, ingen harddisk. Intet.
- Jeg forstår det ikke. - Det kan dreje sig om bedrageri.
- Mod mig? - Mod stiftelsen. Måske usandsynligt.
Overhovedet ikke. Det sker i mindre skala hver dag.
Man kan ikke styre al kapital i så stor en organisation.
Jeg foreslår, at du prøver at undersøge det.
Du bør være forsigtig, til vi finder Jörgen Nordfeldt.
- Vi vil tilbyde beskyttelse. - Jeg klarer mig. Jeg er beskyttet.
Her er han, Karl Sjölander. Han passer på mig.
- Jeg viderebringer din bekymring. - Tak fordi du tog dig tid.
Du havde ringet, Magnus?
Der er noget underligt ved listen fra Farnholms slot.
Det er vel simpelt? Torstensson kører en halv time efter, han kom.
Det handler ikke om Torstensson. Ifølge de her -
- er det kun hans bil, der forlod slottet mellem 08.29 og 09.34.
Under efterforskningen afhørte vi to vandrere ved vejen den morgen.
De syntes at have set en anden bil, inden Torstenssons.
- Den kørte ti minutter før. - Og?
Det er ingen biveje mellem slottet og ulykkesstedet.
- Så den må være kommet fra slottet. - Hvis der var en bil.
Tak, Magnus.
- Lavede du udskriften, jeg fik? - Nej.
Jeg kigger bare på skærme og åbner låger.
Kan du se det? Det sørger for, at jeg ikke falder i søvn.
- Arbejdede du, da Torstensson døde? - Nej, jeg arbejder ikke i weekender.
- Er der noget galt? - Udskriften er måske fejlagtig.
Der lader til at have været en bil, der forlod slottet, men ikke er på.
Det er Sjölanders afdeling. Harderbergs mand.
Han tror, han er et teknisk geni. Skal jeg tjekke det?
- Jeg vil bare kunne... - Udelukke det.
- Okay. Tak. - Ha' det godt, Kurt.
Vi har fundet Elin Nordfeldt. Kom fra Mozamblque for tre dage silden.
Hun skal holde et foredrag på Tomelilla rådhus I aften.
Fint, tak.
...er de eneste, der leverer pleje og undertiden også mad og vand.
Børn og civile er ofre for konstante konflikter.
Deres liv er ødelagt.
De mangler tryghed, fremtid og håb.
De har kun den trøst, vi kan give dem.
Vold er almindeligt.
Skader fra skarpe våben ses på alle aldersgrupper.
Nogle af dem giver bare op.
I Vesten er vi blevet immune over for disse billeder.
Det kaldes empatisvækkelse, når vi har set for mange ofre.
Denne unge kvinde er på min alder. Hun hedder Sasha.
De holdt Sasha og huggede hendes hænder af med en machete.
Empatisvækkelse eller ej, det her sker.
Det er nu, vi skal gøre noget.
Mange tak. Jeg nød foredraget.
- Hvis nydelse nu er det rette ord. - Tak.
Du kan skrive dig på maillisten.
Jeg er politimand.
Jeg vil gerne tale med dig om din onkel.
- Fortæl lidt om Jörgen. - Hvad vil du vide?
Jeg har hørt, at I skændtes på Hotel Eider Duck.
Hvad har du med det at gøre? Jeg forstår det ikke.
- Hvorfor er du så nervøs? - Jeg er ikke nervøs.
Bliver folk ikke nervøse af politiet?
- Hvordan ved jeg, du er politimand? - Jeg kan vise... Jeg har...
- Du må bare tro mig. - Næppe.
Er du ikke sød at sætte dig?
- Genkender du det her sted? - Nej.
- Er det din onkels håndskrift? - Ja.
Hvorfor skulle han sende dødstrusler?
Det behøver vel ikke være dødstrusler?
"I skal alle dø." Det er jo sådan, verden er.
Har du set det før? Det har du det, ikke?
Jörgen sendte to. Et til et advokatkontor med far og søn.
Har du hørt om Sten og Gustaf Torstensson?
- Nej. - Begge blev myrdet.
Alfred Harderberg fik det andet. Ved du, hvem han er?
- Nej. - Hvorfor er du bange?
- Jeg må gå. - Kom nu, Elin.
Vær sød at fortælle, hvad det her betyder.
Pigen der blev lemlæstet, Sasha...
Jeg fortalte min onkel, da hun kom på hospitalet. Hun fik en seng.
Jeg så hende i lighuset tre dage senere.
Det var ikke meget af Sasha tilbage.
120.000 dollar.
Det er en menneskekrops værdi, hvis den deles og pakkes korrekt.
Det er tal fra FN' komité for medicin og etik.
120.000 dollar for en krop fuld af raske organer.
- Undskyld! - Elin... Nej, nej!
- Undskyld... - Regningen.
Elin!
Elin, vent!
- Hallo? - Kurt Wallander?
- Ja, hvem er det? - Det er Jörgen Nordfeldt.
- Hvor er du? - Elin er død. Det her må høre op.
- Hvor er du? - Hytte 22 på Ringsholm camping.
Jeg ved, hvor det er. Bliv der. Jeg kommer.
Jörgen!
Hold ud, Jörgen!
Det er Wallander. En ambulance. Det haster!
Hytte 22, Ringsholm camping. Det haster!
Jörgen...!
Hold ud, Jörgen!
Hold ud, Jörgen. Du skal nok klare dig.
Hold ud, Jörgen.
Træk vejret. Hold ud, Jörgen.
Det er godt, Jörgen. Træk vejret.
Det er fint, Jörgen!
- Kurt? - Så naive.
Elin og Jörgen prøvede at få fat i Harderberg via Torstenssons.
Det er en slags filantropisk afpresning.
Der er lister med projekter, de ville have, at han skulle give bidrag til.
Hvad har de på Harderberg?
Magnus? Han er sammen med mig.
Der er en sammenhæng. Torstensson lavede en bestilling.
Seks containere med organbeholdere til Sudan.
De betragtes som medicinsk udstyr -
- så der skal bruges et slutbrugercertifikat.
Men ved at kalde dem almindelige køletasker -
- undgik Torstensson toldens granskning.
- Der er 800. - 800?
Den er som den, Torstensson havde derhjemme.
De har dobbelte vægge, der kan fyldes med flydende kvælstof.
Der er et termometer.
Organer, der bliver varmere end 12 grader, kan ikke transplanteres.
Jeg spurgte Rigshospitalet, hvor mange de bestilte på et år.
- Hvor mange? - Ikke mere end 12.
Kropsdele. Han handler med kropsdele fra Afrika.
- Torstensson? - Harderberg.
Det var det, afpresningen handlede om.
Elin vidste det og overtalte sin onkel til at deltage.
120.000 dollar for en menneskekrop.
Jeg gav ham Elin og Nordfeldts navne.
Alfred Harderberg.
Hvorfor skulle han gøre sådan noget?
- Har vi ham nu? - Det står i Torstenssons navn.
Hvorfor skulle Sten tale med dig, hvis han allerede var indblandet?
Fru Dunér sagde, at Sten lige var begyndt at arbejde med stiftelsen.
Han opdagede nok, at noget var galt, og at hans far var indblandet.
At han fik penge af Harderberg for at skjule noget.
Han vidste, at jeg ville regne det ud.
- Hvorfor kan vi ikke få Harderberg? - Intet fører direkte til ham.
Intet. Det er jeg stensikker på.
- Hvorfor er du her? - Det har jeg sagt.
Du er kommet med groteske beskyldninger uden en smule bevis.
Du skal ikke anholde mig. Det ved vi begge to.
Der er sikkert ingen andre, der ved, at du er her.
Jeg tror ikke, du har en skjult mikrofon.
Du er sikkert ikke engang bevæbnet. Med tanke på din fortid.
Jeg troede på dig. Omkring Afrika og stiftelsen.
Jeg mente hvert et ord. Mine børn. Min familie.
Du har så mange spørgsmål, ikke?
De spøger i dit hoved.
Du dræbte selv en for nylig. En racistisk morder.
Du skød i selvforsvar i tjenesten.
Det var en fuldt ud fornuftig handling.
Derefter flygtede du.
Ud i vildmarken i seks måneder. Svedende og rystende.
Du kunne ikke glemme det. Du havde et spørgsmål, der gnavede.
Gør din smerte dig til en god mand eller en svag mand?
- Jeg tog et liv. - Netop.
Liv eller død? Hvem skal leve? Hvem skal dø? Hvem skal bestemme?
Er en racistisk morders liv lige så meget værd som dit?
Inderst inde ved du, at det var det ikke.
Det er det, du flygter fra.
Ingen har ret til at træffe sådanne beslutninger.
Det er ikke min ret. Det er min styrke.
Hvem får lov at leve? Hvem skal dø? Min familie. Mine børn.
Jeg bestemmer.
- Beder du? - Beder...
Da du flygtede? Efter du havde skudt den mand.
Hvorfor skulle jeg bede?
Jeg ved det ikke. Om tilgivelse?
- Gjorde du? - Ja, faktisk.
Men ikke om tilgivelse.
Jeg bad til, at jeg fik lov at komme tilbage.
- Tilbage? - Til politiet. En dag.
Det var det, jeg ville.
- Jeg var en god betjent. - Det ved jeg.
- Gør du? - Jeg kendte dig.
- Jeg vidste, hvem du var. - Virkelig?
Jeg savner det... hver dag.
Hvert minut. At være en del af det.
At høre til. At være respekteret.
Nu er jeg ingenting. Men du er der stadig.
- Hvad har du? - Luk den op.
- Det er Torstensson. - Der forlader slottet, før han dør.
- Hvem er det i BMWen? - Sjölander.
Harderbergs mand. På alle kameraer.
Sjölander tog af sted ti minutter før den gamle.
Du havde ret. Der er beviset.
De havde ændret listerne, du fik.
- Hvad foregår der? - Ved du det ikke?
Harderberg har handlet med kropsdele fra Afrika.
Organer til transplantation. Hundredvis.
Gustaf var indblandet. Han blev bange, og Harderberg dræbte ham.
Han virkede for god til at være sand.
- Vil du knalde ham? - Jeg tager håndlangeren først.
- Jeg vil tilbage. - Det kommer ikke til at ske.
Du kan få det til at ske. Du er Wallander, folk lytter til dig.
- Du ved, hvordan det er. - Ja, det ved jeg.
Skriv en anbefaling.
Tal med nogen. Læg et godt ord ind for mig.
- Det gør mig ondt, Anders. - Hør på mig, Kurt.
Du dræbte en. Du tog et liv.
Du flygter og piner dig selv med, om du kan være politimand.
Jeg dræbte en. Det var en ulykke.
Jeg kan aldrig mere være politimand.
Jeg har intet valg. Du har valget.
Giv mig valgmuligheden. Bare gør det.
Han gav os Harderberg. Kan du ikke gøre noget?
- Vi købslår ikke for information. - Det gør vi jo konstant.
- Drabsmænd dur ikke som politifolk. - Giv ham en chance.
- Han har dræbt et menneske. - Det har jeg også.
Du handlede i tjenesten. Han brød reglerne og må betale for det.
Han brød reglerne, og en pige døde. Men det var et uheld, Lisa.
Harderberg begår overlagte mord hundredvis af gange.
Folk dør, fordi han kun kan se, hvad deres organer er værd.
Og så taler du om Anders Ekman og regler?
- De tager af sted. - Hvad mener du?
- Harderberg og Sjölander.
Jetflyet forlader Stockholm 13.30. De tager helikopteren om 30 minutter.
Sjölander bad mig lukke her.
- Lad det være, Anders! - Jeg er her. Jeg klarer det.
Anders!
- Luk porten op. - De har taget strømmen ved slottet.
- Så venter vi på forstærkning. - Sjölander starter helikopteren.
Vent, Anders!
Stands, eller jeg skyder!
Anders!
Er jeg tilbage?
Du er tilbage.
Wallander.
Tekster: Rikke Henriksen www.sdimedia.com